Päiväys: 18.07.2008 Versio: 1.1
Suomennos: sami83fin, Jacko, _blaah, analhacker, jznk, Zuumi, -
Viilu, bugsbunny, Triviani, djtob, Newton, redneck
Oikoluku: Filth
628 Tremont. 6-2-8, kolme kuollutta.
Tavallista täällä.
Tavallista nykyään. Mikä sen tyypin nimi olikaan?
- En tiedä. - Ketä kiinnostaa.
Ampui vaimonsa sekä poikansa ja söi sen jälkeen lakritsia.
Ampui sen jälkeen aivonsa pellolle.
Kaverilla ei ollut minkäänlaista henkilöllisyystodistusta.
- Luultavasti hän tuli luvattomasti maahan. - Kanava 10:n uutiset.
Estätte näkymät. Siirtyisittekö?
- Toki. - Kiitos.
- Valmista? - Melkein. Kaksi minuuttia.
Kuvataan vielä ympäristöä.
- Emme voita Emmyä tältä etäisyydeltä. - Paskat Emmystä.
- Tyydytään palkkaan. - Elämäni tarina.
Latasimme tämän videon internetistä kolmisen päivää sitten.
- En muista tarkasti. - Katsokaa nyt tuotakin tyyppiä.
Syö kun muut lastaavat ruumiita autoon.
Osaa tästä materiaalista ei esitetty televisiossa.
Videon kuvannut laittoi sen salaa levitykseen.
Hän halusi kertoa totuuden tapahtumista.
Bree Reno, Homesteadista, -
missä siirtolaisperhettä kohtasi tragedia.
Tuntematon mies ampui vaimonsa ja 16-vuotiaan poikansa kuoliaaksi, -
jonka jälkeen hän ampui itsensä.
- Luoja! - Mitä?
- Uskomatonta. - Onko kamerassa vikaa? Korjaa se.
- Nainen liikkuu yhä. - Brody, kuvaamme juuri...
- Mitä? - Jeesus sentään!
- Luulin heidän olevan kuolleita. - Niin heidän pitäisikin olla.
En tiedä, mutta hän liikkuu paareilla.
- Pois tieltä. - Tarvitsemme apuvoimia.
Pois hänen kimpustaan!
Mitä vittua tämä on?
- Pysy paikallasi. - Toinenkin liikkuu.
Ampukaa ne!
Luodit eivät tehoa niihin!
- Paikallasi! - Niitä täytyy ampua päähän!
Ei! Näin ei voi tapahtua.
Ei tällaista tapahdu!
Latasimme materiaalia jonka löysimme televisiosta ja netistä.
Kuvia ja raportteja ensimmäisistä päivistä.
Enimmäkseen käyttökelvotonta roskaa.
Tällaista kuulimme uutistoimistoilta: -
kukaan ei tunnu tietävän varmasti mikä tämän kaaoksen aiheutti.
Onko kyseessä luonnonkatastrofi vai kenties laajamittainen huijaus?
Olen kyllin vanha muistamaan Orson Wellesin "Maailmojen sota" -huijauksen.
Nyt on kuitenkin kyse jatkuvasta tilanteesta.
Kyseessä on huijaus.
Ihmisille voi uskotella melkein mitä tahansa...
Teimme elokuvan jonka nyt näytän teille.
Jason sen itse asiassa halusi tehdä.
Kuten kanavan 10 kameramies, -
Jasonkin halusi lähettää sen internetiin jotta tietäisitte totuuden.
Elokuva kuvattiin Panasonicin HDX-900 ja HVX-200 kameroilla.
Minä leikkasin lopullisen version Jasonin kannettavalla.
Lisäsin joihinkin kohtiin musiikkia jotta pelästyisitte.
Haluan informoimisen lisäksi myös pelottaa teitä.
Ehkä te sitten heräisitte.
Ettekä tekisi samoja virheitä jotka me teimme.
Tässä se nyt on: Jason Creedin "The Death of Death".
24 LOKAKUUTA, KELLO 23:00
Poikki!
Kuinka monesti olen sanonut etteivät muumiot liiku nopeasti?
Olet ruumis! Jos juokset noin nopeasti, nilkkasi irtoavat.
Jos hän liikkuu nopeasti, on minunkin liikuttava nopeasti. Miten muuten saisin hänet kiinni?
Saat hänet kiinni myöhemmin. Tämä on vasta elokuvan alku.
Jos nappaat hänet nyt, kaikki on ohitse. Tartut vain hänen mekkoonsa, jotta...
Jotta tissini pullahtavat näkyviin? Ei onnistu!
Miksi tytöt kauhuleffoissa aina kaatuvat ja menettävät kenkänsä?
Se on mautonta. Ja miksi mekkomme aina repeytyy päältämme?
- Itse asiassa, sitä kohtaa odotankin. - Salama.
- Voi helvetti, meikkisi on pilalla. - Älä viitsi!
Huomaat sen koska otat tämä niin vakavasti.
- Hänen täytyy vain juosta kohtauksessa. - Ei juosta, vaan linkata.
Käsikirjoituksen mukaan muumio linkkaa kuvaan ja pysähtyy.
Yhdeksi sekunniksi.
Minkä kamera näkee, sen yleisökin näkee.
- Mikä vitun yleisö? - Uskottaville kauhuelokuville löytyy aina yleisö.
Mutta kuka uskoo muumioon jonka maskeeraus on pilalla?
Kuka muutenkaan uskoisi muumioon?
Annan neuvon. Kuvaa kauempaa. Ehkä se toimii sitten.
Tiedän mitä haluan, Tony, ja hallitsen homman.
Todellako? Ja olemme ylittäneet kolmen päivän kuvausajan neljällä päivällä?
Hienoa. Kuvaammeko tekstejä?
- Pääsette kaikki alkuteksteihin. - Entä opintopisteet?
Minä huolehdin niistä.
- Saimmeko sen jo purkkiin? - Ihmettelemme edelleenkin.
Kaikki saavat viisi opintopistettä. Sen vakuutan.
- Herra Creedilla on näkemystä. - Yritän vain tehdä kauhuleffan.
- Aivan, herra Creed. - Jason halusi aina tehdä dokumentteja.
Mutta viimeisenä vuotenaan hän yritti tehdä kauhuelokuvan.
Sitä hän kuvasi ensimmäisenä iltanamme.
Iltana jolloin... Kaikki muuttui.
- Typerä muumioleffa. - Jossa piilee sosiaalinen satiiri.
- Jason, voisinko pitää tauon? Minun täytyy pissata. - Paskat.
- Mitä? - Minunkin täytyy pissata.
Kristus, hommahan hajoaa käsiin.
Kaverit, uutisissa on jotakin...
Se ehkä kiinnostaa teitä.
New Yorkin lähistöllä olevat, kahden maakunnan uutistoimistot -
raportoivat kuolleiden heräävän henkiin.
Summersethissä, 50-vuotias valkoinen mies, -
joka tunnistettiin eilisen ammunnan uhriksi, -
nousi leikkauspöydältä ja hyökkäsi Somersetin kuolinsyyn...
- Paskaa. - Tuki turpasi, Tony. Niin uutisissa sanottiin.
Uutisissa kusetetaan aina. He suurentelevat asioita.
Niin he myyvät sontaa. Seuraavana aamuna: "Anteeksi, me mokasimme."
- Kukapa tuota uskoisi, kaksi kuollutta... - Tällä hetkellä on viisi kuollutta...
Lisätietoa tulee kaikkialta.
Hopen muistopatsaalla oleva ruumis on herännyt. Olemme saaneet siitä kuusi raporttia.
- Voisivatko ne kaikki olla väärässä? - Kuulemme tällaista päivittäin.
Hurrikaaneja, koska planeetta kuumenee, -
ja terroristit tiputtavat likaisen pommin Valkoiseen Taloon, tai kotiisi.
Tai joku laittaa pöpöjä juomaveteesi tai postilaatikkoosi.
Entä se kirje julkaisuyhtiöltä?
Hyvät uutiset: voitit miljoonan, huonot uutiset: heräät huomenna kuolleena.
Paras uskoa heitä. Ongelma ei ole kuolleena herääminen.
Vaan se, että kuolleet heräävät.
- Kuunnelkaa! Mitä tuo oli? - Mitä se oli?
Luoja. Herään kuolleena vain omasta makuuhuoneestani.
Voitte tulla mukaani. Eliot tietää missä minä asun.
Mukava, kodikas paikka, matkaa puolen osavaltion verran.
Se on linnoitus. En edes itse pääse sisään ilman kutsua.
Pahoittelen elokuvastasi, Jason. En haluaisi pettää, mutta...
Häivyn täältä.
Kuten sanoin, olette tervetulleita. Tarkoitan sitä. Ottakaa se kutsuna.
Minä tulen.
- Muut? - Menköön.
Hei sitten.
Muumio vie kaikki muijat.
Mitä me teemme?
- Miten selitätte... - En osaa selittää...
Kerron suunnitelmani. Menen asuntolaan. Deb on siellä.
Tapahtui mitä tahansa, en halua hänen olevan yksin.
No niin. Olemme naisten asuntolassa.
25 minuuttia sitten kuulimme uutiset.
Kaikki ovat jo häipyneet.
Kuka siellä?
- Mitä vittua te täällä teette? - Mitä vittua sinä täällä teet?
Varastan kamoja. Mutta te...
Mitä tyyppi tekee videokameralla naisten asuntolassa?
Vartijat!
Vittu. Hyvä jumala.
Paskat.
Debin huone on tässä.
- Odota! Minä tässä! - Herra jestas...
- Vieläkö kuvaat? Ja mitä? - Minä...
Hyvä jumala!
- Että minä pelkään. - Kaikki hyvin, Deb.
Olen tässä.
Olen tavoitellut kotiväkeäni jo tunnin.
Paskat, sama juttu, eikä vastausta!
- Meidän täytyy päästä ulos, että näemme mitä tapahtuu. - Kulta! - Mitä?
Kotoakaan ei vastata. Äiti, isä, eikä Billie...
- Heidän pitäisi olla kotona! - Ehkä he menivät mökille?
Ei, soitin sinnekin. He ovat ulkona.
Linjat ovat varattuja, ehkei perheesikään tavoita sinua.
Asiasta kerrottiin uutisissa ja internetissä.
Muttei kukaan tiennyt mitä oikeasti tapahtui.
Haluan pois täältä.
Haluan kotiin.
Siitä alkoi paniikki.
Tietämättömyydestä.
- Mitä on tapahtunut? - En tiedä. Ajatukset tulevasta kammottavat.
Ystäväni lähtivät ennen kuin ehdimme hyvästellä.
Huvittavinta on, että ärsytät vanhempiasi, -
yrittäen erottua joukosta koettaen itsenäistyä, -
mutta kun ongelmia ilmenee, haluat kotiin.
Olemme Maryn asuntovaunussa. Pysyttelemme yhdessä.
- Mistä on kyse, Jason? - En tiedä...
Tallennan tämän, jos tästä tulisi isokin juttu, tuliko selväksi?
Sanokaa nimenne kun kuvaan teitä.
Naurettavaa.
- Mary Dexter. - Mitä teet täällä, Mary?
Yritän päästä kotiin.
Voisitko olla kuvaamatta minua silloin kun ajan?
- Haluan keskittyä ajamiseen. - Kerro nimesi.
Jason, jollet vieläkään tiedä nimeäni, siirrä vaatteesi pois komerostani.
Älä viitsi, muru, teemme historiaa.
Debra Moynahan. Yritän päästä kotiin, kuten Marykin.
Ja ihmettelen miksi poikaystäväni on liimannut kameran hänen kasvoihinsa.
Scranton, Pennsylvania. Olen kotoisin sieltä.
Vanhempani ja pikkuveljeni asuvat siellä.
- Missä itse asut? - Collegessa.
Olemme Pittsistä, Pittsburghin yliopistosta.
- Miksi olemme matkalla? - Jeesus.
Vittu Jason, anna jo olla!
Näettekö hänet? Hän ei suostu kertomaan nimeään, joten minä kerron sen, hän on Tony Ravello.
- Oliko hän Brooklynistä vai Bronxista? - Queensista.
Ja hän on surkea meikkaamaan.
Opiskelen ohjaajaksi, kuten sinäkin.
- Minun ei edes pitänyt meikata. - Ei, vaan minun piti.
Anteeksi, kulta. Tiedät miten käy kun yritämme työskennellä yhdessä.
Kuulin tuon.
Miksi olemme matkalla?
- Yritämme päästä pois Dodgesta. - Miksi?
Mitä haluat minun sanovan, Jason?
Kerro mitä itse haluat sanoa.
Miksi kaikki haluavat häipyä Dodgesta?
- Näiden järjettömien tapahtumien vuoksi. - Hulluahan se on.
- Minne sinä olet menossa, Tony? - Minulla ei ole paikkaa minne mennä.
Roikun seurassasi, kunnes en enää siedä sinua.
Selittäisittekö, miksi turvallisuusministeriö nosti -
varoitustasonsa tänään oranssiin, -
vaikkei terroristihyökkäyksestä näy merkkiäkään?
Olet oikeassa, mikään ei viittaa terrorismiin.
Uskomme näiden olevan yksittäisiä, toisiinsa liittymättömiä tapahtumia.
Asioiden oletetaan palaavan ennalleen pian.
Suunnittelin jo kaikkea.
Tapahtuneet voivat johtua uudesta viruskannasta, -
joka johtaa massapsykoosiin.
- Psykoosi. Kuka tuotakin uskoisi? - Psykootikot?
Presidentti seuraa tilannetta tilaltaan ja -
pyytää kansalaisia olemaan varuillaan.
- Kerro kuka olet, Eliot. - Kerroit jo, olen Eliot.
- Kerro lisää. - Eliot Stone, Harrisburgh PA.
Olen täällä kanssanne, koska minäkin haluaisin päästä kotiin.
Se on matkan varrella, joten toivon, että pääsisin sinne kyydissänne.
- Kaikki taitavat haluta kotiin. - Tiedän mitä yrität, Jason. Tajusin.
Gordo Thorsen. Denver, Pennsylvania.
Tracy Thurman. Me olemme...
- Yhdessä. - Ikuisesti.
- Sehän nähdään. - Mikä tuo on?
Tämä on minun kamerani.
Hymyä. Thurman ja Gordo.
Anna suukko.
Olen kotoisin San Antonista, hän on Teksasista.
- Teksasille ei ryppyillä. - Katsokaa tuotakin tyyppiä.
Painaa parisataa lasissa.
- Professori? - Käännyt viimeinkin puoleeni, tunsin jo itseni hyljeksityksi.
- Se on... - Kaukana. Zürichissa.
Sain vessan istuimen ja muiden likapyykit.
Andrew Maxwell, analyysit.
Ei päämäärää, eikä tekemistä.
Enkä ole kenenkään kanssa. Kuten herra Ravello, minäkin lähdin ajelulle.
Minullakaan ei ole seuraa.
Olen yksin. Minä ja Kristus.
Kutsumme häntä ennen kuin yö on ohi.
Voi luoja, katsokaa!
Emme pääse tuon ohi. Käänny ympäri, palataan asuntoloille.
- Katso! - Se on poliisi.
- Hän on päällikkö. - Mistä tiedät?
- Hänen typerästä hatustaan. - Hän näyttää haavoittuneen.
- Hän on palanut. - Eikä vain palanut, hän on paistunut.
Hän on kuollut. Ei ole vaihtoehtoja.
Hän taitaa haluta muutakin kuin ajokortin ja rekisteriotteen.
Aja!
Odota. Mitä tuo on?
- Mitä tehdään? - Paljonko kello on?
- Kohta kolme. - Meidän pitäisi pysähtyä.
Miltä tuntuu?
Mary? Miltä äskeisen jälkeen tuntuu?
- Luulen, että ne tuntevat... - Ne olivat kuolleita, eikö niin?
- Etkä tehnyt mitään väärää. - Kuuntele minua.
Helvetti sentään, kuolleet eivät seiso ja kuljeksi ympäriinsä.
- Tuki turpasi. - Tapoimme äsken kolme ihmistä.
- Kolme elävää ihmistä, kaltaistamme. - Emme tappaneet.
Minä tapoin.
- 25 LOKAKUUTA, KELLO 4:13 - Pysähdyimme tien varteen.
Luoja tietää minne.
Aiotko sanoa jotain?
En tiedä. Annetaan hänelle aikaa.
Varastoni hupenevat.
Toivottavasti ehdimme kauppaan ennen kuin ne sulkeutuvat lopullisesti.
Kauhea ajatus. Maailma missä mies ei voi ostaa viskiään.
- Mary? - Voi ei. Mary!
Mitä vittua hän teki?
- Tiesittekö, että hänellä on ase? - Miksi hän teki noin?
Tapahtuneen takia. Niiden ihmisten takia.
Tämä on meidän syytämme. Hermoilemme. Teemme tästä...
- Mitä? - Jotain, mitä se ei ole.
- Suurentelemme kaikkea. Pelkkää paskapuhetta. - Jos jatkat noin, joku toinenkin tappaa itsensä.
Kuulit mitä tv:ssä sanottiin, Marykin kuuli. Meidän olisi pitänyt pysyä koululla -
eikä ajella ympäriinsä kaataen ihmisiä kuin keiloja.
- Hän elää yhä. - Mitä?
- Tunnen pulssin. Mary! - Purista!
- Kaikki näyttävät häipyneen. - Kiireellä.
- Hänen kuuluu olla sairaalassa. - Vaikka emme näe ketään, täällä voi olla joku.
- Ehkä he piileskelevät. - Koska luulevat meitä kuolleiksi.
- Huhuu, emme ole kuolleita! - Lopeta, Tony.
- Odottakaa! Minne menemme? - Etsikää te lääkäri, me etsimme poliklinikan.
Onko täällä ketään?
Odota. Kuulin jonkun.
Tuolla, mennään.
Se on radio.
Haloo, onko kukaan... Mitä?
Pysymme täällä, koska emme voi liikkua.
Odottakaa.
Täyttä kaaosta.
- Täyttä vitun kaaosta. - Saimme heidät!
- En voi tehdä niin. - Niitä paskiaisia on viisi.
- Missä olette, sir? - Tähdätkää päähän.
- Vie muut pois täältä! - Tähtää päähän!
Toivottavasti tämä ei ole väärinkäsitys.
Tämähän on sairaala. Eikä täällä ole ketään.
Onko tämä totta?
Entä Mary?
Entä jos hän kuolee?
Tässä seisoskelu ei hyödytä mitään.
- Vittu, virta loppuu. - Etsitään paris...
- Tuolla on joku. - Anteeksi.
Meillä on hätätapaus. Ystävämme on loukkaantunut, tarvitsemme apua.
Luoja. Mikä häntä vaivaa?
- Se, että hän on kuollut. - Ota ase.
- Yritä osua päähän! - Ammu häntä päähän!
- Akku on melkein loppu. - Eikä siinä kaikki. - Mitä tarkoitat?
- Mitä tapahtuu? - Jeesus, sairaanhoitaja.
Kuollut lääkäri ja hoitaja. Järkevää?
- Pidä kiirettä, Gordo! - Ase on jumissa!
Kokeilen jotain. Yritä kiinnittää hänen huomionsa.
Tännepäin!
Varovasti, Debra.
Jessus sentään!
Ne ovat kuumat. Laita ne paikoilleen.
- Meidän täytyy löytää lääkäri. - Elävä sellainen.
Hoidan sen.
Mennään.
- Jääkää tänne kanssani. - Etkö tule mukaamme?
- En voi, akku täytyy ladata. - Jätä se latautumaan.
En voi lähteä ilman kameraani.
- Kamera on kaiken ydin. - Avun saaminen on.
Minun pitäisi olla heidän kanssaan. Voisin ehkä auttaa.
Mutta en voi, koska...
Lataan akkua.
Paskamaista, vai mitä? Mikä näitä kuolleita oikein vaivaa?
Olen pahoillani, Mary. Jos se mitä Tony tai minä sanoimme tai teimme...
Tappamasi ihmiset ovat kuolleet. Nämä ihmiset ovat kuolleet.
Ainakin he näyttävät kuolleilta.
Niin kuin asiat nyt ovat...
Vittu, kukapa tietää.
Mary?
Paska.
Tyypit?
Mitä siellä tapahtuu?
Vittu! Hitto!
Haloo?
Löysin tämän toisista huoneista.
Kerro nimesi. Kerro!
- Älä viitsi, Deb. - Kerro! - Hyvä on, Jason Creed.
Huomaatko nyt miltä tuntuu, kun kamera tungetaan naamasi eteen?
Ja pitäisi vastata tyhmiin kysymyksiin, kun ympärilläsi kuolee ihmisiä.
- Huomaatko miltä se tuntuu? - Laske kamera alas ja kerro mitä tapahtui.
Myöhästyit.
Jos kamera ei tallentanut sitä, sitä ei tapahtunutkaan, eikö niin?
Yhdessä huoneessa oli potilas.
Hän ei näyttänyt kuolleelta.
Mutta... Oli kuollut...
Hän ehti melkein kimppuuni ennen kuin huomasin hänet.
Gordo ampui hänet.
Jeesus! Satutitko...
Satuttiko hän minua?
- Ei. - Kuka kirkaisi?
Minä. Näytänkö miten?
Kameralle? Muistoksi?
Riittää, Deb. Tajusin jo...
Luoja!
Ammuin taas yhden.
Olen tappanut kolme miestä ja naisen viimeisen puolen tunnin aikana.
Se kävi helposti, eikö?
Muistan sodan.
Sota-aikana tappaminen on helppoa.
Etenkin jollei siihen tarvitse itse osallistua.
Kaltaisiasi löytyy aina.
Jotka haluavat dokumentoida jonkinlaisen päiväkirjan.
Minäkö? Sinähän tämän kameran minulle annoit.
- Houkuttelit minut tekemään näin. - En tätä. Tämä on päiväkirja julmuudesta.
Sodassa vihollinen nimetään siksi tai tuoksi kusipääksi.
Silloin julmuus on oikeutettua.
Luoja! Katsokaa Marya!
- Hän on kuollut. - Hän muuttuu.
Voi luoja!
Tämä on liikaa!
Enpä tiedä...
Anna se minulle. Et pysty siihen. Anna ase.
Herra jumala!
Änkytät, herra Creed.
Älä puhu, kuvaa vain.
Kuvaa kunnes kiintolevy täyttyy.
Siihen asti kunnes sinut löydetään.
Ota tämä.
Sitä on liian helppo käyttää.
Häivytään täältä.
Mielenkiintoista, miten nopeasti huomaamme millaisia meistä voi tulla.
Siihen iltaan saakka elimme ennalta arvattavaa elämää.
Nyt emme tiedä mitä seuraavaksi tapahtuu.
Jumala muutti pelisääntöjä.
Ja yllättäen, pelaammekin mukana.
Mitä helvettiä... Gordo! Varo!
Mitä tapahtui?
Eivätkö he kuole? Tony?
Kun lävistän heidän sydämensä tippatelineellä?
Kristus sentään! Kuole jo.
Eikö hän muka kuole?
Ymmärrätkö, Tony? Joko sinä viimeinkin ymmärrät?
- Mitä tapahtui? - Puraisu sattuu.
Sattuu.
Ota tämä. Sitä on liian helppo käyttää.
- Olet minua parempi kuvaamaan. - Siksi lopetankin. En halua olla kaltaisesi.
Maailmassa on noin 200 miljoonaa videokameraa.
Blogeja, nettikameroita, rajua materiaalia...
Asettaako tiedotusvälineet meidät etusijalle uutisoidessaan tapahtumista?
Miljoonat ovat pakotettuja lähettämään -
- omaa näkökantaansa. - Kuten uutisankkuri sanoi, Jason oli pakotettu.
En ollut koskaan nähnyt häntä sellaisena.
Mikä meihin menee, kun näemme jotain kauhistuttavaa?
Hirvittävä kolari moottoritiellä.
Jokin saa meidät jatkamaan matkaa.
Jokin pidättelee meitä. Emme pysähdy auttamaan, pysähdymme katsomaan.
25 LOKAKUUTA, KELLO 7:00
Matkamme ensimmäinen aamu.
Jätämme hyvästejä.
En ymmärrä miksi hän kuoli.
Se oli vain purema. Miten joku voi kuolla pieneen puraisuun?
Jospa se oli jotenkin myrkyllinen?
- Ehkä se on virus. - Kaikki sairastuneet nousevat kuolleista.
Ei. Kaikki kuolleet heräävät henkiin.
Thurman ja Gordo.
- Ei! - Meidän täytyy haudata hänet.
Miltä tuntuisi herätä mullan alta?
Emmekö voisi odottaa?
Ehkä hänelle ei käy niin. Voisimmeko odottaa?
- Meidän täytyy lähteä. Minun täytyy... - Päästä kotiin?
Kuka tietää, mitä tämän jälkeen löydämme.
Vanhempasi ovat kunnossa. He ovat fiksuja kuten sinäkin.
Voi paska! Katsokaa.
Gordo-parka. Hän heräsi.
Eikä se puu tarjoa suojaa jossa voisi sanoa aamenen.
Päivämme ovat luetut. Synnintekijöille ei näy loppua. Kuolleita jotka eivät kuole, -
ja tyydyttämätön nälkä.
Polvistukaa!
Vittu, polvillenne!
- Tässä kanava 11 uutiset... - Vasta tämän videon lataamisen jälkeen -
näimme miten huonosti asiat olivat.
Älkää pyrkikö kaupunkeihin. Niissä esiintyy väkivaltaa, ryöstöjä ja tappoja.
Pienet kylät ovat muuttuneet aavekaupungeiksi ihmisten paettua henkensä edestä.
Ihmiset odottavat maailmanloppua.
Emme törmänneet mellakoihin emmekä ryöstelyyn koska käytimme sivuteitä.
Mutta törmäsimme johonkin muuhun.
Mikä romu!
Korjaamme sen.
Jos vika on polttoaineletkussa, pystyn korjaamaan sen.
- Todellakin? - Kyllä.
Tiedän mitä teen. Isäni oli Dalen varikkotiimissä.
- Earnhardtin? - Gerberin. - Kuka helvetti hän on?
Emme voi jäädä tänne. Meidän on päästävä latoon.
- Käyn katsomassa onko isäntä kotona. - Sinuna en tekisi sitä. Siellä voi olla...
- Voi paska! - Seis! Hän ei taida olla kuollut.
Hän ei taida olla kuollut. Hän kysyy keitä me olemme.
EN KUULE.
Automme hajosi. Tarvitsemme apua.
- AMISH, EI AUTOA. - Haluamme vain korjata automme ladossanne.
- KIIREHTIKÄÄ. - Miksi? Voi paska!
- He ovat seuranneet meitä. - Tony, montako luotia meillä on? - Minne hän meni?
- Luulin amishien olevan ystävällisiä. - PÄIVÄÄ, OLEN SAMUEL.
Bensaletku vuotaa.
Katkaisen sen vuotokohdasta ja kiinnitän takaisin.
Kiitos.
Mitä tuo huuto on?
- Syntymäpäiväjuhlat. - Mistä löysit tuon?
Se oli kamerassa jonka Deb löysi sairaalasta.
Tuo oranssipaitainen kaveri...
Tuo on se kaveri sairaalasta. Se joka mielestäni näytti olevan kunnossa.
Se jonka Gordo ampui.
Mitä tuo on?
- Ne ovat takaseinustalla. - Ne ovat myös etupuolella.
- Mitä helvettiä siellä oikein tapahtuu? - Jessus sentään.
Niitä on paljon.
- TAKAOVI. - Meillä taitaa olla ongelma.
Vauhtia. Haluan päästä pois täältä.
En haluaisi luoda ylimääräisiä paineita, mutta luotamme, että onnistut, kultaseni.
Hyvä luoja, ovi on auki.
Kuulen jotain.
- Ehkä yksi niistä pääsi sisälle. - Ehkä useampikin.
- Mitä siellä tapahtuu? - Olemme kunnossa!
- Melkein valmis. - Toivottavasti, vaikka viihdynkin seurassasi.
- Tracy, rakastan sinua. Avatkaa ovi! - Ovi auki, Tony! Vauhtia!
- Katso kuinka paljon niitä on. - Vauhtia nyt.
Vauhtia, herrat!
- Luojan tähden! - Kaikki hyvin. Olemme kunnossa.
Emme voi tuolle mitään, mennään. Ne käyvät päälle. Menoksi!
On arvioitu, että jos teurastamisen pysäyttämiseksi ei tehdä jotain, -
muutamassa päivässä kuolinluvut nelinkertaistuvat. Kymmenessä päivässä ne ovat nousseet 100 %.
Ennen kuin niitä oli, en edes tiedä montako ihmistä kuoli minuutissa.
Kahdeksan? Kymmenen? Kaksikymmentä?
Nyt kuolleita oli viisi, kymmenen, tai jopa sata kertaa niin paljon.
Eläviä kuolleita.
Luodit eivät riittäneet niiden pysäyttämiseen.
Ne ovat hirviöitä jotka metsästävät elävien lihaa.
Tarvitsimme tarvikkeita, kuten polttoainetta.
- Ilman polttoainetta emme päässeet minnekään. - Niitä saattaa olla enemmänkin lähistöllä.
- Selviydymmekö tuosta? - On yritettävä. Sisälle, tavarat mukaan ja ulos, nopeasti.
Ase maahan! Sillä ei ole väliä kuka olen, vaan sillä mitä minulla on.
- Hänellä on parempi ase, Tony! - Totta.
Tämä on puoliautomaattinen M16, eikä varmistin ole päällä.
Yritän tässä juuri päättää, ammunko sinua päähän kaksi kertaa vai kerran.
Otetaan rauhallisesti.
Hyvä valinta.
Keitä te olette? Uutisväkeäkö?
Olemme opiskelijoita, Pittsburghin yliopistosta.
Hitto, kaupunkilaiset ovat seonneet. Mennään!
- Mennään minne? - Missä tahansa on parempi kuin täällä.
Mennään! Ennen kuin saamme luoteja nahkaamme!
Puheenaiheena on maahanmuutto. Pitäisikö siirtolaisia enää ollenkaan päästää maahan?
Pitäisikö ovi sulkea ja heittää avain pois? Tulemme hysteeriseksi, -
kun ihmiset muuttavat maahamme. Se ei ole enää ongelma.
Nyt ongelmana ovat nuo otukset, jotka ylittävät rajoja ja tekevät kauheuksia.
- Mitä hittoa teette tuolla kameralla? - Kotielokuvia.
Kuka niitä jää katsomaan?
Mikä teidän tarinanne oikein on?
- Mitä teette kaupungissani? - Yritämme päästä Strantoniin.
Tarvitsemme bensiiniä. Yritimme tankata äskeisellä bensiiniasemalla.
- Säiliöt ovat kuivia. Varastoimme kaiken itsellemme - Voimmeko ostaa sitä teiltä?
Ostaa? Jos tämä meno jatkuu, raha on arvotonta.
Voimme antaa teille sen verran bensiiniä, että pääsette perille.
- Entä te? Miten te tulette toimeen? - Koska meillä on valta.
Ensimmäistä kertaa elämässämme, valta on meidän.
Koska kaikki muut, valkonaamatkin, häipyivät.
He palaavat, armeija ja kansalliskaarti.
- Jonkun on laitettava asiat järjestykseen. - Kansalliskaartinko?
Minä kuulun kansalliskaartiin.
Kukaan ei ole laittamassa mitään järjestykseen. Siksi minulla on kaikki nämä tavarat.
- Kaikkea mahdollista, saman katon alla. - Sitä sanotaan ryöstelyksi.
Ei, rouva. Sitä sanotaan asiaksi joka on tehtävä.
- Pääsenkö nettiin? - Tuolta takaa.
- Anteeksi. - Voitte päästää hänet läpi.
Päästäkää hänet läpi.
Paikalla oli toimittaja. Tässä on Homesteadin poliisipäällikkö, Arthur Tacks.
Hyökkääjät olivat laittomia maahanmuuttajia.
He kuolivat ainoastaan silloin kun valkoihoinen mies ampui heitä.
He muuttivat sitä. He leikkasivat sen uudelleen.
Tiedotusvälineet valehtelivat meille, tai hallitus valehteli tiedotusvälineille.
He yrittivät saada kaiken näyttämään siltä, että kaikki järjestyisi.
- Mitä teet? - Haluan kuvata meitä, -
- samalla kun editoimme. - Haluan näyttää kaiken.
Nyt ymmärrän miksi Jason oli levoton, lähettäessään oman materiaalinsa internettiin.
Silloin en asiaa tajunnut.
Nyt kuvakulma sinun kamerastasi.
- Laskekaa aseenne! - Kuka helvetti sinä olet?
Sillä ei ole väliä. Väliä on vain sillä, mitä minulla on.
- Ja tuon jälkeen ajoimme tänne? - Niin.
Mukavaa, että siellä minne ajoimme on valvontakamera.
Tajusit asian. Tässä.
Turvakameran tallenne. Merkitse siihen 7.11.
- Materiaali on jo jonossa. - Vittu, olet aivan loistava.
- Miksi minä sinua kiittäisin? - Kiipesitkö tuonne ylös, kameroille?
- Langaton järjestelmä, kehittynyt sellainen. - Ja kaappasin sen lähetyksen lennosta.
- Kaunista. Aivan loistavaa. - Miten teillä sujuu?
- Editoimme. - Editoitte mitä? - Kuvaamaamme materiaalia.
Kun sanoit, että haluat nettiin, luulin, että ottaisit yhteyttä isääsi.
Ei, halusin lähettää materiaalimme verkkoon. Katso.
Katsottu 72 000 kertaa, kahdeksassa minuutissa.
- Hei, Elliot. Voisimmeko olla hetken kahden? - Voitte.
- Tallentaako tuo kamera? - Tallentaa.
Haluat varmasti tallentaa keskustelumme.
Jos kamera ei sitä tallenna, sitähän ei koskaan käytykään, eikö niin?
Kuuntele. Yritän päästä kotiin perheeni luo.
Ja sinä räpläät täällä tietokonettasi...
Se oli yksipuolinen keskustelu.
Katsottu 72 000 kertaa. Katsojat ovat eri puolilta maailmaa.
He eivät kuule totuutta muualta. Uutiset ovat valhetta.
72 000 kertaa, kahdeksassa minuutissa. Se on uskomatonta.
- Onnitteluni. Olet kuuluisa. - Ei tässä siitä ole kyse.
Haluaisitko, etteivät ihmiset tietäisi mitä maailmalla tapahtuu?
Pelastamme ehkä jonkun hengenkin.
72 000 katselu kertaa. Tunnin kuluttua ehkä miljoona. Huomenna, kuka tietää...
Ihmiset ympäri maailman opettelevat selviytymään -
katsomalla kuinka me olemme selviytyneet.
Osaat aina perustella asiat.
- Luoja. Tekstiviesti pikkuveljeltäni. - Mitä siinä sanotaan?
Koko ajan olen kuvitellut, että he ovat kuolleina kotonaan. Eivätkä he edes ole kotona.
He lähtivät retkeilemään neljä päivää sitten.
" Olemme kunnossa ja matkalla kotiin. Toivottavasti olet kunnossa."
"Matkalla kotiin." Lähetetty eilen. Luultavasti tapaamme heidät siellä.
- Sanoinhan, että he ovat turvassa. - He ovat matkalla, eivät ehkä turvassa.
Ehkeivät he ole turvassa, mutta he ovat vieläkin elossa.
Pakkaa kamasi. Tarkistan onko meillä bensiiniä.
Jätkä. Missä sinä olet?
Palaa takaisin. Olen keskellä ei mitään.
- Kuinka Deb pärjää? - Hän on kunnossa. Jakselee.
Jos tarvitset jotain, vaikkapa paikan chillailuun...
Niin hilaa perseesi tänne.
- Pidetään hauskaa. - Hei, rakastan sinua.
- Mitä tapahtuu? - En tiedä.
Jotain on tekeillä.
Yhdellä miehistäni oli huono sydän. Hän kuoli.
Asia on niin, ettemme tiedä minne hän meni.
Paskat.
- Valmistelkaa tarvikkeet ja lukitkaa ovi. Haen Jasonin. - Pysy täällä, minä menen.
Odota. Se otus voi olla vaunussa.
Se voi olla missä tahansa.
Vittu. Koulutukseni maksoi 100 000 taalaa, enkä löydä ulos edes varastosta.
Uloskäynti.
Mitä vittua tuo oli?
Vittu!
Missä helvetissä olet ollut? Täällä kuljeksii kuollut. Mennään.
- Odota, sano se uudelleen. En tallentanut sitä. - Täällä kuljeksii kuollut. Mennään jo.
Reitti selvä.
Sulje se televisio!
No niin. Jokainen jolla sydän lyö...
Liikkumatta ja hiljaa!
Jumalauta! Missä me olemme?
Vittu.
Vittu minua! Selvä, hyvin pyyhkii.
Tuossa on ovi. Mennään.
Ottakaa rauhallisesti! Me tässä!
- Ole hiljaa! - Näen hänet, hän on tuolla!
Tänne!
- Tulkaa! Saimme hänet! - Tännepäin!
- Paskat! - Se ei ole hän.
Jumalauta! Suksi vittuun.
Älkää ampuko, säiliöissä on kaasua!
Mitä helvettiä tuo tökötti on?
Riittää. Täyttäkää tankit.
Strantoniin on 105 kilometriä.
- Aseille olisi käyttöä. - Ruokaa, säilykkeitä, vettä.
- Ja huulikiiltoa. - Voit pitää sen huulikiillon.
- Me pidämme loput. - Kaiken? - Viimeistäkin hernepurkkia myöten.
Entä jos sanoisimme, ettemme lähde ennen kuin saamme tarvitsemamme?
Mitä tekisitte? Tappaisitteko meidät?
- Harkitsisin sitä. - En usko, että tekisitte niin.
On helpompaa antaa meille tarvitsemamme. Koska muuten joudutte tappamaan meidät.
- Deb. - Ole hiljaa. Joudutte tappamaan meidät, koska -
emme lähde ennen kuin saamme tarvitsemamme!
Hyvä on. Varustakaa hänet.
Antakaa heille haluamansa.
- Tulkaa ottamaan. - Kelpaako tämä sinulle?
- Kelpaa. - Teidän on puolustettava itseänne.
Jos näin jatkuu, ruoka, vesi ja polttoaine loppuvat ja ihmiset alkavat ammuskella toisiaan.
Ei, olen saanut tarpeekseni sellaisista.
Pidän enemmän tästä.
Se vaikuttaa ystävällisemmältä.
Olet paljolti kaltaiseni.
- Onnea matkaan. - Samoin teille.
Mitä tuo on? Mistä se tulee?
- Löysin hänet YouTuben keskustelufoorumilta. - Kuuleeko joku?
Minä Tokio. Hyvin paha täällä Tokiossa.
Tokio. Uskoisitko? YouTubessa on tuhansia samanlaisia viestejä kaikkialta maailmalta.
Teknologia mahdollistaa sen.
Älä hautaa kuollut. Ensin ammu päähän!
- Kirottua! - Laita se päälle! - Lataisit sen!
Vika ei ole puhelimessa, vaan palvelussa. Lähetys loppuu.
Ei mitään? Miten se on mahdollista?
Lähetystornit ovat kai pimeinä. Kaikkiko?
Tekniikka on upeaa. Paitsi silloin kun se ei toimi.
- Loistavaa. - Ei mene kauan, ja mikään ei toimi.
Päätiedotusvälineet katosivat vaikutusvaltoineen ja rahoineen.
Jäljelle jäimme vain me, bloggaajat, hakkerit, lapset.
Mitä enemmän ääntä oli, sitä suuremmaksi huhut kasvoivat.
Totuuden löytäminen muuttui vaikeammaksi.
Lopulta jäljellä oli pelkkää melua.
- Olemme perillä. Tuo on Debin talo. - 25 LOKAKUUTA, 16:15
- Luulin, että he olisivat jo täällä. - He olivat retkeilemässä?
- Missä? - Jossain päin Virginiaa.
- Länsi-Virginiassa. - Ajoit tänne heitä nopeammin.
- Ehkä he juuttuivat ruuhkaan. - Ruuhkia ei ole.
- Länsi-Virginia on vain 200 kilometrin päässä. - Jos he edes menivät sinne.
Odotan sisällä. Jatkakaa matkaa.
- Ja jättäisimme sinut tänne? - Kasvoin täällä, ja haluan jäädä tänne.
Teilläkin on kodit. Jatkakaa matkaanne.
Kiitos kun toitte minut tänne.
Kiitos kaikesta.
- Yritän soittaa sinulle. - Yritän tulla tapaamaan sinua.
- Hei. - Älä käyttäydy kuin kusipää.
Ei häntä voi jättää tänne yksinään.
Haittaako jos minäkin jään?
Se sopii.
Minäkin jään. Minun on taas käytävä pissalla.
En voi istua täällä enää. Haluan tavata pikkuveljesi. Ehkä hänellä on Playstation.
Haluan tavata isäsi. Ehkä hänellä on baari.
Isällä on aina avain piilossa.
Hitto. En muista oliko se 102 vai 201.
Se on luultavasti kytketty samaan virtapiiriin.
- Missä sulaketaulu on? - Autotallissa.
En tajua.
Ovatko he täällä?
Äiti? Isä? Billie?
Ehkä he vain purkivat tavaransa ja menivät naapuriin tai jotain.
Ehkä heidät evakuoitiin.
- Mikseivät he ottaneet autoa? - Heidät vietiin bussilla.
Kun paikkoja evakuoidaan, paikalle tuodaan busseja ja...
- Vittu. Deb! - Mitä nyt?
- He joutuivat ehkä onnettomuuteen. - Tai ovat ehkä sairaalassa.
Toivon, että täällä on sairaala.
Isäni ajoi ja äitini istui pelkääjän paikalla, -
joten tuo on äitini verta.
Billie istui takana, joten hän on luultavasti kunnossa.
- Debra. - Olen varma, että Billie on kunnossa.
- Deb! - Mitä? - Tämä voi tietää pahaakin.
Tiedän. Mennään sisälle.
Hyvä on, mutta älä ajattele vanhempiasi. Äläkä pikkuveljeäsi.
Kun menemme sisään, haluan, että etsit jotain.
- Vaikka vanhaa koiraa. - Selvä. Vanha koira.
Mikä sen nartun nimi on?
- Se on uros. - Selvä. Teillä on uroskoira?
Kyllä, kuten Ken. Vähän niin kuin Ken ja Barbie.
Mutta ei kuitenkaan Ken. Mikä sen nimi on?
Mikael. Kuten arkkienkeli.
Menemme tuonne etsimään Mikaelia.
Mietin pitkään mitä jättäisin lopulliseen filmiin.
Päätin lopulta näyttää kaiken juuri niin kuin kaikki tapahtuikin.
- Ei, Billie! - Pois tieltä.
- Päästä minut ohi. - Deb!
Ei!
Isä? Äiti?
Äiti.
On aika häipyä täältä.
Olemme nyt jatkuvasti osa tätä kaikkea.
Linssin läpi katsottuna kaikki näyttää oudon -
ruusunpunaiselta tai mustalta.
Tulet immuuniksi, etkä teeskentele vaikka pitäisikin.
Aiemmin ajattelin, että tuolla jossain olette vain te katselijat. Mutta ei.
Siellä olemme mekin, kuvaajat.
Olemme immuuneja, rokotettuja.
Huolimatta siitä, millaisia kauheuksia ympärillämme tapahtuukin, -
pidämme niitä vain harppauksina, -
toiseen päivään ja toiseen kuolemaan.
Kaikki järjestyy, kulta.
Kaikki järjestyy.
Vaihtaisimmeko paikkoja?
- Voisin ottaa kamerasi ja voisit... - Anna hänen olla, Tracey.
Hän on siinä asemassa jossa hän haluaakin olla.
Missä opit käyttämään jousta?
Jousiammuntajoukkueessa.
Ammuimme pelkkiin maaleihin.
Elämä ja kuolema.
- Minulla oli vakaat kädet. - On edelleenkin.
Kiitos.
Missä kotisi on, professori? Tai missä se oli?
Oxfordissa, silloin kun minulla sellainen oli.
Se ei oikeastaan ollut koti, pelkkä paikka vain.
En ole koskaan nähnyt tai kuvitellut kotia, -
jonka toivoisin ja haluaisin omistaa.
- Anteeksi. - Ei haittaa.
Olen vaeltava henki.
Ja hän vaeltaa viinapullon luo.
Ellei...
- Minne menemme, Eliot? - Suorinta tietä luokseni.
- Juttelin Ridleyn kanssa. - Milloin?
- Varastolla, netin kautta. - Onko hän kunnossa?
Hän kuulosti voivan hyvin. Hän kutsui meidät luokseen -
Philadelphiaan. Meidän on ehdittävä sinne ennen sarastusta.
Hei! Katsokaa!
Kaartilaisia. Vittu, kaartilaisia!
Sanokaa minua hulluksi, mutta he eivät näytä kuolleilta.
Näettekö? Sanoinhan, että he tulevat.
Terve.
- Hienoa nähdä teidät. - Hyvä.
- Mitä teette kameralla? - Teemme elokuvaa.
Onko näin?
Mistä saitte kamanne?
Ystäviltä.
Kaikki tuntuvat nykyään saavan tavaroita ystäviltään.
Voimmeko me olla ystäviä?
Sammuttaisitko kameran, poju?
Sammuta se vitun kamera!
Heti!
Siinä on sinulle se vitun kansalliskaartisi, Tony.
- He varastivat meiltä kaiken. - Eivät kaikkea. He jättivät meille aseemme.
- Niin, koska heillä on omatkin aseet. - He ovat sotilaita.
Koska maailma on mitä se on, he tietävät ettemme selviydy aseitta.
He ovat varkaita, mutta eivät murhaajia.
Maailma on mitä se on. Olen samaa mieltä.
Tästä lähtien, jokainen joka kuolee palaa takaisin.
Miettikääpä sitä.
Jokainen kuollut, jota ei ammuta päähän, -
palaa takaisin ja yrittää tappaa jonkun toisen.
Uudelleen ja uudelleen.
Loputtomiin.
Kypäräkamerat päälle.
- Jos näette jonkun elävän, tuokaa hänet ulos. - Tämä on kuollut.
Onko täällä ketään? Onko ketään kotona?
- Odottakaa! - Älkää menkö tuonne!
- Hetkinen! - Oletteko kunnossa, herra?
- Viekää hänet mukananne. - Mitä piilottelet, äijä?
Älkää, minä pyydän!
Täällä ei ole ketään. En näe mitään...
Jumalauta!
Takanasi!
Saatanan mulkero!
Katso kuinka kävi!
- He olivat perhettä! - Tappakaa heidät!
- He olivat perhettä! - Tappakaa ne mulkut!
Ei, älkää ampuko!
Älkää ampuko heitä päähän, ampukaa sydämeen.
Herätköön kuolleina.
Aiemmin sodimme toisiamme vastaan.
Nyt sodimme epäkuolleita vastaan.
Hän oli oikeassa. Me vastaan ne.
Paitsi, että nekin ovat meitä.
Täällä! Herätkää, kaverit!
Se on valtava!
Jumala olisi rakentanut tuollaisen.
Jos Hänen rahansa olisi riittänyt siihen.
Ridleyn mukaan paikka on kuin linnake.
En ole ennen ollut linnakkeessa, mutta eikö ovet yleensä pidetä lukittuina?
- Sanoinhan jo. Hän kertoi kaiken olevan kunnossa. - Se oli eilen.
Paljon turvalaitteistoa.
- Jossain on monitoreja. - Monitoreista ei ole hyötyä, ellei joku seuraa niitä.
Joku saattaa katsella meitä. Tälläkin hetkellä.
Mennään sisälle.
Ei, odottakaa. Askel taaksepäin.
Haluan näyttää kaiken.
Valmis. Tulkaa sisälle.
En pysty enää tähän. Aina kun menemme jonnekin, joku kuolee.
Tai joku on jo kuollut. Sama juttu, menimmepä minne tahansa.
Sulkekaa ovi.
Ridley?
Francine? Haloo?
Ridley?
- He juhlivat täällä. - Hyvä luoja!
Aarteita. Ehdottomasti.
"Tarina kahdesta kaupungista."
Ensimmäinen painos. Mahdatteko aavistaakaan minkä arvoinen tämä on?
"Ne olivat parhaita ja huonoimpia aikoja."
Ridley! Säikäytit meidät puolikuolleiksi!
Te tulitte! Hienoa. Vitun hienoa, että olette täällä!
- Miten menee, kaveri? - Missä Francine on? - Missä vanhempasi ovat?
- Miksi etuovi oli auki? - Oliko?
Olin äsken ulkona. Tulin juuri sisälle. En tainnut sulkenut sitä tullessani.
Tyhmä. Tunnethan sinä minut. Olen tyhmä.
Mikä tuolla on?
- Paniikkihuone. - Mitä on tekeillä? Miksi sinä siellä olit?
Tarkistin vain generaattorin. Kaikki on kunnossa.
Ja vielä paremmin nyt kun te olette täällä.
Mahtavaa, että olette täällä.
Olette varmaankin aivan loppu. Haluatteko syötävää tai juotavaa?
- Cocktail olisi ihana. - Baari on tuossa.
Haluaisin saada tämän korsetin yltäni. Auttaisitko?
Arvaa mistä pitäisin? Pitkästä, kuumasta kylvystä.
Valitse kylpyhuone. Niitä on kuusi.
Puhtaita pyyhkeitä, shampoota, saippuaa. Mitä vain tarvitsettekin.
Eikö kukaan ole yrittänyt murtautua tänne?
Kukaan ei ole yrittämässä.
Olemme aika eristyksissä täällä.
Country Club on seuraavaa taloa lähempänä, mutta -
nykyään moniakaan ei kiinnosta golf eikä tennis.
- Missä matkatavaranne ovat? Kai teillä jotain on mukananne? - Likapyykkiä, roppakaupalla.
Hakekaa ne sisälle! Taidatte jäädä tänne joksikin aikaa.
- Menen vaunulle. - Tulen mukaasi. Nappaan sen kameraani.
Kerta ei riitä koskaan.
- Ota tämä kamera. - Enpä tiedä. En halua tehdä tällaista elokuvaa.
En minäkään halua, mutten pysty muuttamaan käsikirjoitusta.
- Katsotaan pystytkö vastustamaan. - En halua tehdä tätä.
Jason! En halua tehdä tätä.
Isäni ampui jäniksen!
Luulin, että se on täällä.
Tony, sinähän kuvaat?
Jason taisi olla oikeassa, et pysty vastustamaan.
Kuvaan sinua koska käyttäydyt omituisesti.
- Kaikki tapahtunut. - Tiedän.
Tiedän mitä tapahtuu.
Olen vain väsynyt -
ja humalassa. Siinä kaikki.
- Unohda se jänis. - Ridley.
Entä fasaanit? Isä ampui kaksi fasaaniakin. Ne ovat alakerrassa, pakastimessa.
Ridley, voisimmeko nyt mennä katsomaan Francinea?
Hän on takapihalla. Perheeni ja henkilökunnan kanssa.
Sanoit jo niin. Miksemme menisi katsomaan häntä?
- Ehkä meidän ei pitäisi tehdä niin. - Miksei?
No...
Aloitetaan isäni kuolemasta.
Hän kuoli ensimmäisenä, hän tappoi äidin ja sitten he yhdessä tappoivat henkilökunnan.
Branniganin, Brendan, Cookin.
Pidin Cookista. Ehkä Cook söi jäniksen?
Söikö joku Francinen?
Että söikö joku Francinen?
Ei.
Tai...
Ei oikeastaan. Brannigan kyllä puri häntä, kasvoihin.
Mutten ole varma. Kaikki tapahtui niin nopeasti.
- Meidän täytyy häipyä täältä. - Hetkinen, Ridley.
- Sanot heidän kaikkien kuolleen? - Niin sanon.
Minun täytyi haudata heidät.
Eikö muilla ole nälkä?
En haudannut heitä puutarhaan, enkä kaivanut äidin ruusupenkkejä.
Tulkaa vain.
Cookin käsi täytyi katkaista. Siksi täällä on niin paljon verta.
Francine.
Tulkaa!
- Ehkä meidän kannattaisi häipyä. - Ei, haluan nähdä tämän.
Tyypit!
On hankalaa nähdä. Sytytän valot.
Hautasin heidät tänne.
Rakas jeesus.
- Hän häipyi. - Hänen käsissään oli verta.
Purtiinkohan häntä?
Tyypit?
- Jason, auttaisitko? - Minä kuvaan.
Ridley, auttaisitko vähän?
Jeesus! Hän on kuollut!
Vittu!
- Jason! Auttaisitko hieman? - Pakene, Tracey!
Sanoinhan, että nuo ovat hitaita.
Minne vittuun he menivät?
Tracey?
Paskat!
Uskomatonta. Aivan niin kuin siinä muumioleffassa!
Jason, anna sen kamerasi olla ja auta!
Tallensitko tuon, Jason? Toivottavasti olet onnellinen, kusipää!
Poikki!
- Tämä on totta eikä elokuvaa! - Yritän kiinnittää sen huomion. Poikki!
Teksasilaisille ei vittuilla!
Tracey!
Jätän sinut, Jason. Pidä talo, minä otan auton.
Paskat.
- Uskomatonta. - Onko hän järjiltään?
- Mihin hän luulee menevänsä? - Tuskin ainakaan kiinalaiseen ravintolaan.
Selvä. Meillä on vielä Ridleyn auto ja tallissa on muitakin autoja, -
- voimme häipyä täältä. - Ei. Huono ajatus.
Ridley laahustaa ympäriinsä, elävänä tai kuolleena.
Ja uima-altaassa on ihmisiä kultakaloina.
- Matkustimme juuri kaksi päivää. Oliko sinulla hauskaa? - Ei, mutta...
Tuolla ulkona olemme syötävää. Täällä on teräsvahvistettu huone -
jossa voimme pelata Nintendoa kunnes tämä kaikki on ohi.
- Minä tässä. - Jessus.
- Missä Ridley on? Oletteko nähneet häntä? - Olemme, eikä hän ole enää Ridley.
- Vaan jotain muuta. - Pelkäänpä ettei siinä ollut vielä kaikki. Eliot.
- Mitä? - Muut ovat kuolleet.
Eliot kuoli kylpyammeeseen, Ridley sylissään.
- Miten tiedät tuon kaiken? - Näin sen tv:stä.
Otin viskini ja menin seuraamaan monitoreja.
Menin paniikkihuoneeseen, jonne suosittelen, että nytkin menemme.
Olen aina halunnut oman miekan.
- Professori, olet humalassa. - Niin todellakin olen.
Humala on merkillinen. Valitettavasti se ei vääristä -
- asioita joiden kanssa elän. - Tracyn puhelin.
- Mennään. - Ei.
Emme voi linnoittautua johonkin pirun huoneeseen.
- Eristäytyisimme maailmasta. - Sehän tässä on tarkoituskin.
Eristäydymme maailmasta ennen kuin se puree meitä perseeseen.
Meillä on aseita. Selviydymme tulevasta.
En voi tulla huoneeseen, Deb. Jäisin paitsi kaikesta.
Jumalauta, Jason. Lopettaisitko jo?
Tule kanssamme turvaan.
Asetu aloillesi, kuten minäkin yritän tehdä.
- Minkä takia? - Elämisen ja selviytymisen.
Selviytymisen? Kuka helvetti haluaa selviytyä tällaisessa maailmassa?
Ainoa jäljellä oleva tarkoitus on nauhoittaa tapahtumat tästä selviytyville.
Älä.
En halua mennä sinne ilman sinua.
Mene.
En pysty.
Mitä tuo oli? Missä helvetissä hän viipyy?
Voi ei.
Herra isä, ei!
Tapa minut.
Arkkienkeli Mikael.
Hei, olen J. Jason Creed.
Olen saanut tilaisuuden, lahjan -
dokumentoida tapahtumat joihin yllättäen törmäsin.
Haluan teidän, yleisön tietävän, että yritän ystävieni kanssa kertoa totuuden.
Ilman teeskentelyä. Paljastan kaiken -
raa'asti ja realistisesti. Yritän parhaani.
Olen innoissani tästä mahdollisuudesta.
Enkä mokaa tätä.
- Debby? - Debra?
Deb?
Teen hänen elokuvansa loppuun.
- Elokuva on peruttu. - Ei.
Jatkoa seuraa, -
on seurattava.
26 LOKAKUUTA, KELLO 6:24
- Aamu lähestyy. - Kaikki näyttää aina paremmalta aamulla.
Ei minusta. Aamut tuovat valon, pidän enemmän pimeästä.
Pimeässä on helpompi piiloutua.
Kuten tiedät, professori...
Aamulla näet todellisen itsesi etkä sitä, millaiseksi itsesi kuvittelet.
Tyylikkäästi ilmaistu, herra Ravello. Ja tarkasti havaittu.
Aamut ja peilit.
Halveksin niitä.
Aamut ja peilit kauhistuttavat vanhaa miestä.
Toistaisitko tuon? En tallentanut sitä.
- Totuus, armaani. - Katsokaa.
Sulje ovi.
Jason sanoi voivansa auttaa.
Ehkä pelastaa ihmishenkiäkin.
Tämä on viimeinen video jonka hän latasi ennen kuolemaansa.
Muutama takapajulan tyyppi ampuu maaleihin.
Sinä päivänä he käyttivät maaleina kuolleita ihmisiä.
Huvin vuoksi.
Yksi maali erottui muista.
Nainen, joka oli sidottu puunoksaan hiuksistaan.
He järjestivät sen huvin vuoksi.
He ottivat suosikkiaseensa ja...
Ansaitsemmeko pelastua?
Kerro sinä se.